Anteriorment a "Ground Floor"...
Grans notícies! Vaig a París!
Què?
He de dir a la Jenny que l'estimo.
Com tots vostès saben, durant l'últim any he estat pensant obrir una oficina.
No sabia on. No sabia quan. Ni tan sols sabia qui la dirigiria.
- T'estimo. - Jo també t'estimo.
T'estimo molt. Vindràs a París amb mi?
Vull que es quedi en aquesta oficina i que sigui el meu nou Brody.
- Però he deixat el meu apartament. - Això ha estat una tonteria.
Què li passarà al vell Brody?
Oblidi París. Anirà a Hong Kong.
- Senyor! - Ah, Sr. Moyer.
Quin dia més gloriós. Segui.
Amb una pistola al cap, hauria de dir és un dels millors dies de la meva vida.
Per suposat, el millor dia de la meva vida
va ser quan aquell drogata va posar-me la pistola al cap.
No hi ha res tan satisfactori
com noquejar un home amb la seva pròpia pistola.
La cosa és...
És una mica complicat tot això de Hong Kong amb la Jenny.
Deixi'm veure com puc simplificar-li.
Estic a punt de fer un dels més grans ascensos professionals de la meva vida,
i li demano al meu millor home que m'ajudi amb això.
- Ha sonat bastant simple? - Sí, clar. Quan ho fa anar així,
sona tan simple com noquejar un home amb la seva pròpia pistola.
- Però, senyor, la cosa és... - No, no, no.
He... he escoltat massa del seu afer.
Li vaig dir des del començament,
que la seva relació amb la Jenny causaria problemes.
Estava bé sempre i quan no m'afectés. Però això s'ha acabat.
I refuso ser xuclat a la seva relació.
- Acabo de dir a la Jenny que l'estimo. - Ho ha fet? I què ha dit?
Oh.
No ha dit "Gràcies", oi? No! No.
No, Sr. Moyer.
No m'involucraré en res d'això seu.
- M'ho va dir. - Per suposat que sí.
Ara foti el camp del meu balcó abans no li pregunti si va plorar.
- Va plorar? - Sí.
Foti el camp del meu balcó.
www.SUBTITULOS.es -DIFON LA PARAULA-
- Ei, amor. - Oh! Aquí estàs.
D'acord, he estat practicant el meu francès.
Bon dia, la meva petita aranja.
Sóc el teu petit gra de raïm.
De totes maneres...
Aquí el tema sobre París. Mantenint al cap, que t'estimo...
Jo també t'estimo. Oh!
Serem una d'aquelles parelles que sempre s'està dient "T'estimo"?
- Probablement. - Serà tan emprenyador. T'estimo.
Jo també t'estimo.
I... acabo de descobrir que l'empresa...
- T'estimo. - Jo també.
Obrirà una nova oficina...
- T'estimo. - Jo també.
I he estat escollit per portar la nova oficina a Hong Kong...
T'estimo.
Espera, et mudes a Hong Kong?
T'estimo.
- Fots el camp d'aquí? - Sí, ara mateix.
Caminaré enrera.
- Pots anar més ràpid? - Així de ràpid camino enrera.
Espera. I quan te'n vas a Hong Kong?
- En dos dies. - Ah, ah, ah, ah.
Això és tan...
Fantàstic!
De veritat?
Sí! Amor, oh, Déu meu.
Per això has treballat tant dur.
Aquest és... és el teu somni.
Sí, és el meu somni. Déu, t'estimo.
Jo també!
Però què passa amb nosaltres?
Bé, eh, amor, això són grans notícies per tu.
D'acord? Ja ens... ja ens preocuparem de nosaltres més tard.
Bé, què tal si... "nosaltres" anem a Hong Kong?
Què estàs dient?
Dic que què si nosaltres anem a Hong Kong?
- Estava practicant el teu "ens". - Correcte, no, ho sé, ho entenc, sí.
Sobre Hong Kong.
Mira, sé que sona a bogeria i és de sobte,
però no puc imaginar-me estar allà sense tu.
I, mira, pren-te tant de temps com necessitis per a pensar-hi.
- Llavors... - Ho faré! Ho faré!
Oh, Déu meu.
"Ens" n'anem a Hong Kong!
No!
"Nosaltres" anem a Hong Kong. Això no... no.
- No importa! Estimo nosaltres! - Estimo nosaltres, jo també!
El meu barret de formatge.
Sempre seré el teu petit barret de formatge.
- Caram! Tinc grans notícies, nen. - Genial. Podria acostumar-m'hi.
De veritat? Què et passa?
Bé, eh, sóc una mena de sense sostre ara mateix,
perquè quan vaig pensar que anava a Hong Kong,
vaig dir a l'arrendador que me la xupés.
Et podria oferir casa meva, però a la meva festa del 4 de juliol,
vas dir-li al meu arrendador que li xupessis. Així que...
De totes maneres, quines són les teves grans notícies?
Que la Jenny ve amb mi a Hong Kong.
Genial.
Així t'emportes la feina somniada i la noia.
És com si haguessis de triar entre pastís i pastís
i algú hagués inventat el pastís-pastís!
- Sr. Moyer? - Sí.
Tinc els nostres bitllets a Hong Kong.
Desgraciadament, haurem de viatjar com caps de bestiar del tercer món.
- Vol dir en turista? - Déu no.
Vol regular. Primera classe.
Cada gran aventura comença amb un desafiament.
Està excitat amb Hong Kong?
Tan excitat com un panda amb palets xinesos.
Perdó. Tot el que sé sobre la Xina és per la pel·lícula "Kung Fu Panda".
- Odio els dibuixos, Sr. Moyer. - Cert.
El tema és, que està al carril ràpid.
I en dos anys, vostè serà jo. Sap com senta? Jo sí.
Perquè jo sóc jo i és... Bé, espectacular.
No puc esperar, senyor.
De fet estic una mica envejós de vostè...
Anar a un país exòtic, abandonar el niu, treballar de 9:00 a 5:00.
Això de fet ha sonat a...
Oh, vol dir de 9:00 del matí a 5:00 de la matinada.
Per començar. Però les hores poden allargar-se, sí.
Bé, estic segur que seré capaç d'embotir el temps lliure.
Bé, per suposat.
Trobo que hi ha un cert nombre de dies
que un home pot rutllar sense dormir. Per mi, són 19.
En porto vuit ara mateix, i estic tan amunt com un estel.
Ei, nois.
Eh, i, escolteu, sóc com una mena de sense sostre ara mateix.
I sap algú d'algun lloc on m'hi pugui caure per uns quants dies?
Potser a ca la Tori?
Ei, Threepeat, com va?
Sé que volies tant aquella oficina de Hong Kong.
Saps, està bé. Vull dir, hagués volgut deixar
els meus amics i família, anar-me'n a l'estranger
treballar set dies a la setmana, i no tenir vida social en absolut?
Per suposat que sí. Ho volia tant.
Caram, crec que en Brody treballarà molt.
Però està bé, jo... ja coneixeré gent quan trobi feina.
Sí, exacte. Així que ja tens visat de treball, oi?
No.
En necessito un?
Bé, aquí diu que sí, que necessites un visat per treballar.
D'acord, gràcies, Derrick!
I quan trigues a obtenir-ne un?
- Sobre un any. - Portarà com un any.
Però això et donarà prou temps lliure per aprendre cantonès.
He d'aprendre una altra llengua?
Sembla que hauràs d'aprendre una mica de cantonès, nena.
D'acord, he d'anar a parlar amb en Brody.
Has d'anar a parlar amb en Brody. Sí.
Ara només estic repetint coses.
He sentit que estàs buscant apartament?
Sí. Puc deixar-me caure amb tu uns pocs dies?
No tan ràpid. Et sortirà car.
D'acord, bé, quan trobi la meva targeta de crèdit, et podria passar 300 dòlars.
Em... em pagaràs amb diners?
Té. Té... la teva clau.
Anem a veure la teva nova casa, companyet de pis!
Aquí està, en tot el seu esplendor.
Impregna-te'n.
On collons estem? Has dit que era un barri de moda.
Vius a sobre d'una funerària,
al davant d'una funerària, entre dues funeràries.
Sí, s'anomena el Barri de les Funeràries.
BAFU!
Mai he sentit res del Bafu.
Bé, tècnicament no és una zona per als vius.
Però, eh, per què no anem al gra i fem la visita guiada?
On estem drets és el que anomenem saló.
Per allà hi haurà l'habitació de jocs.
El Centre audiovisual està allà darrera. La cuina és per allà.
I aquí és on... hi ha la màgia.
- És un joc de màgia? - Sí, faig dos actuacions cada nit.
S'accepta la voluntat. Estarà bé tenir públic.
Bé, saps, has dit que això era una gran habitació per dos llits.
Sí? Perquè pensava que havies dit
que era gran per dos llits... Una habitació.
- On són els dos llits, home? - Bé, estan per aquí darrera!
Oh!
Compte! Compte.
Aquí anem.
Eh, crec que mai les havia abaixat a la vegada al mateix temps.
Ets tècnicament el meu primer convidat.
Em mataria a mi mateix, però acabaria aquí mateix.
He rebut el teu missatge.
Ei, aquí és on vam dir-nos "T'estimo".
Sí, és el nostre contenidor d'amor.
Hauríem d'inventar un nom millor.
Hauríem.
Eh, i, podem parlar sobre Hong Kong?
Sí, de fet, també te'n volia parlar.
La cosa és que...
- No crec que hagis d'anar a Hong Kong. - No crec que hagi d'anar a Hong Kong.
- Què? - Què?
No vols que vagi a Hong Kong?
Acabes de dir que no vols anar a Hong Kong.
- No vull anar a Hong Kong. - Bé, això fereix els meus sentiments.
Bé, acabes de dir que no vols que hi vagi.
- No vull que hi vagis. - D'acord, bé, bé! No hi vaig.
- D'acord, això és el que volia. - Fantàstic. Desig aconseguit.
D'acord, bé.
Si cap de nosaltres vol que vagis a Hong Kong, per què ens barallem?
No estem barallant-nos, només ens posem d'acord, cridant.
- Bé! D'acord. - D'acord.
- De veritat no vols anar a Hong Kong? - Vull dir, amor, vinga.
Saps que allà no hi ha res per mi excepte tu.
I estaràs... tan bojament ocupat.
Ho sé, ho sé. I no seré capaç de donar-te el temps que et mereixes.
D'acord, aniré a París jo sola.
- Correcte. - Sí.
Caram, això s'ha convertit ràpidament en el contenidor de les llàgrimes.
No, és... encara és el contenidor de l'amor fins que...
- Pensa en un nom mmillor. - Inventem un nom millor, sí.
No, farem que funcioni, d'acord?
Em quedaré aquí, i tu aniràs a Hong Kong.
- Ho faràs de conya. - Sí.
I podrem fer allò a llarga distància, oi?
Sí, probablement et veuré més per Skype
- del que faria a Hong Kong. - Absolutament.
Només recorda que l'Skype em fa aquesta cosa rara a la barbeta.
No vull que... no és gran cosa.
Només recorda-ho perquè és com una cosa a la barbeta.
Sí, sí, sí, sí. Estarem genials.
- Tan genials. - Tan genials.
- T'estimo. - T'estimo.
Jo també t'estimo.
Aquí estàs.
Faig una festa. Espero que vinguis.
- "La festa d'en Brody marxa". - Ei, no havies de fer-ho.
Ei, no hi estàs convidat.
A la meva pròpia festa de comiat?
De fet ho ha llegit malament. No és "La festa de comiat d'en Brody".
És "En Brody marxa... Festa!"
D'acord, ei, algú en vol una de freda?
No!
Relaxeu-vos, només és una cervesa.
Ja va.
- Oh... ho has aconseguit. - Sí.
Tot i que m'has dit que l'adressa era Avinguda, Ets un Imbècil 1-2-3-4.
- És un clàssic. - Sí.
- Ei, tu. - Ei.
Tinc una pregunta, és estrany que sigui
exactament com pensava que seria la casa d'en Harvard?
Crce que la cosa bona és que pots netejar tot el pis a cop de mànega.
Ei, tothom, agafeu un got.
Noméss volia dir al meu millor amic Brody,
bona sort a Hong Kong, home.
- Salut, salut. - Per Brody.
- Sí! - Caram!
Sé que ho faràs de conya,
i, eh, parlo amb el cor quan dic...
Per favor parla amb el teu arrendador per mi. Aquest lloc és terrorífic.
Estàs aterrit?
M'acabo de fer una autofoto i no m'hi veig.
Això és perquè has posat el telèfon al revés.
Gràcies.
Ei, eh, de fet, he de dir una cosa.
Us trobaré molt a faltar a tots, de veritat.
Fins i tot a tu, Harvard.
Mira, sé que durant els últims mesos he dit coses com "No m'agrades",
"T'odio", "Desitjaria no haver-te conegut mai".
Cert.
I...
Adéu. Vés. Vés-te'n.
- És una festa divertida. - Sí.
És tan bèstia que demà a la mateixa hora, seràs en un avió cap a Hong Kong.
Sí, i tu estaràs de camí cap a París.
Mira'ns viatgers, només viatjant, arreu, aconseguint tots els viatges.
Sí.
Seriosament amor, jo... jo... estic tan emocionada per tu.
- Sí, segueix dient això. - Sí, ho sé. Només... ho sento.
Estic excitada. Estic corpresa. Estic inflada, saps?
Sí, ho sé.
- Estàs segura? Vull que estiguis bé. - Sí. Sí, estic bé.
- Estàs segura? - Sí, totalment.
Perquè m'ho diries?
Vull dir, amor, què vols que digui?
Que estic trista?
Estic un xic trista.
Però, saps, em torna boja
perquè no vull que et sentis malament per marxar.
Vinga, Jenny. D'això es tracta.
Vull dir, ho farem rutllar. Ho farem.
Farem allò de la llarga distància.
Saps, i si... i si no podem, està bé,
perquè només hem estat sortint durant tres mesos.
I això no és cap cosa per la que plorar,
cosa per la qual no estic plorant.
Jenny, vinga. Tu...
Saps que no tinc opció.
- Correcte?
I què faries tu si fossis jo?
Hi aniria.
- No, no vagis. Per favor. - Sí, he d'anar-hi.
Jenny, t'estimo.
Només, no...
D'acord, tothom fora! Hi ha quelcom
vessant pel desguàs del vàter!
Fora! Fora!
És un collons de vista, eh?
Serà seva algun dia.
Caram. D'acord, gràcies.
Perdó. Estic una mica absent.
No sé que passarà amb la Jenny.
Ho sé. És difícil.
Però si se suposa que ha de ser així se n'adonarà.
Volarà per veure-la per vacances, parlaran per telèfon, per Skype.
Però, per Déu totpoderós vigili amb la barbeta.
D'altra banda, s'estarà fent un pla fins aquí.
sí, què és això? És per la llum o per l'angle?
És per l'estructura de la mandíbula.
O la té o no la té.
La tinc.
Només volia que les coses no s'haguessin complicat, sap?
Literalment vaig escollir el pitjor moment per dir-li que l'estimava.
Titular...
No hi ha res pitjor com el pitjor moment.
Si estimes algú i tens prou sort per ser capaç de dir-ho,
ho dius. Ho dius 10.000 vegades.
L'estimo, fill.
No ha de... no ha de dir-m'ho també.
Em deixarà aquí penjat o què...
Ah, sí. L'estimo també, sí. L'estimo.
Bon noi. Prengui seient.
Només...
Què passa si vaig a Hong Kong i perdo la Jenny?
Què passa si es queda aquí i la perd?
Què passa si deixa passar aquesta oportunitat,
d'aquí en sis setmanes o sis mesos després, trenquen?
Llavors haura perdut la noia i la feina. I tinc notícies per vostè...
La feina no tornarà...
Caram. D'acord.
Això ha estat sever. Només era amor dur.
Ho vaig rebre del meu vell.
De fet, era menys amor dur i més merda dura.
- Només em sentia... - No, no. No se senti...
Dirigirà una nova oficina i ho farà de sol a sol
dos anys abans del que jo ho vaig fer. I jo sóc jo, per l'amor de Déu.
Això és tot per al que he treballat.
I escolti atentament, perquè mai he dit això abans.
El necessito.
No el decepcionaré, senyor.
Sé que no ho farà.
Vagi a casa i descansi. Ens veurem en aquell vol pel matí.
I no faci tard.
Primera classe embarca més d'hora, i m'agrada fer contacte visual
amb la gent de turista quan passen.
De fet, he estat a l'altra banda de la mirada del noi ric.
El veig demà.
L'estimo fill.
- Gràcies. - No, no em doni les "gràcies"
Jo també l'estimo.
Aquesta és l'últim avís per embarcar per tots els passatger de primera classe.
Collons. Vinga, Sr. Moyer.
Em claves la vista de nen ric? Són un dels teus!
Per l'amor de Déu.
Comencem a embarcar la classe turista, files 15 a 59.
Vinga, Sr. Moyer.
Genial.
La gent que utilitza caixes enlloc de maletes embarcant.
Ho sento, faig tard.
Brody, què hi fas aquí?
No podia estar una carrera de 20 minuts de taxi sense tu.
Com aniré a l'altra banda del món per Déu sap quant de temps?
Vinc a París.
Atenció passatger...
avís general d'embarcament
pel vol 108 a París de La Croix Air.
Fill de puta.
I què li has dit a en Mansfield?
Bé, no li he dit encara. Però de debò, crec que respectarà la meva decisió.
Atenció passatger Brody Moyer...
Aquest és l'últim avís d'embarcament per la seva carrera.
Molt, molt, molt de debò.
Li adverteixo, Sr. Moyer. No agafi aquest vol.
Miri, això és només per empleats.
Està bé. Sóc de primera classe. No es preocupi per res.
- Déu, sona a bastant emprenyat. - És només amor dur.
Senyor, ho sento. L'anava a trucar. Però he canviat d'opinió en l'últim instant.
- Prenguis tot el temps que vulgui a París. - Gràcies, senyor.
Està acomiadat.
Estàs preparat?
Ens ho passarem tan bé.
Sí.
Ei. Dorms?
No, home. Ni un sol segon.
No sé si és perquè el meu cos està en un angle de 45 graus,
o que has admès que aquest coixí l'has tret d'un taüt.
És com divertit, oi? És com campaments. Vols sentir una història de fantasmes?
- D'acord. - D'acord. I...
- Ahir, vaig a obrir l'ar... - Para, para!
Ahir? No vull sentir una història de fantasmes d'ahir, home.
Quan fa que vius aquí?
No ho sé.
Em sembla que hi he viscut sempre.
www.SUBTITULOS.es -DIFON LA PARAULA-