D'acord, "Crazy, Stupid, Love" és una pel·lícula emocionant.
- Està bé plorar. - Sí, però noi, has plorat molt.
Són dos homes comprant vestits. D'acord, no sóc de pedra.
- Jenny. Sr. Moyer. - Sr. Mansfiled.
- Bon dia, senyor. - Sí, interessant.
Vosaltres dos arribeu a la mateixa hora a treballar.
Això vol dir, que o és una coincidència formidable o heu passat la nit junts.
La qual cosa, segons el meu pare, vol dir que esteu casats.
Es va casar ahir a la nit, Jenny?
- Què? - És broma!
Ah! En Brody t'ha dit que tinc sentit de l'humor, oi?
- Digues-li que tinc sentit de l'humor. - És un no parar.
- Sóc un no parar. - Sí.
Jenny.
Brody.
Tron.
Eh. Vosaltres dos arribeu a la mateixa hora a treballar.
Aixo o bé, és una coincidència formidable...
O...?
O res. Això és exactament el que ha passat.
- Ei, nois! - És ell, i ell va comprar la nina.
Està netejant l'oficina. Algú està despatxat.
Em pregunto qui és el pobre cabró.
- Què!? Per què!? - No!
Vinga, home. Només em cordo la sabata. Empaqueta.
Resulta que tinc un paquet molt gran, gràcies.
El Sr. Mansfield ha de veure't.
- En Carl ha estat aquí deu anys. - Estava apunt de ser soci.
Ja saps què significa això.
Despatx buit!
- Què!? Estàs de broma, nen? - No puc...
Ei, Carl.
Carl, nen. Sembles tan trist, nen. Ho sento molt, nen.
Despatx buit!
www.SUBTITULOS.es -DIFON LA PARAULA-
"The New Office"
Considero aquesta empresa com si fos una família.
I com a una família, si no funciones, estàs acomiadat.
Com indubtablement s'han donat compte, tenim una despatx buit.
En dic calers!
Felicitats. És seva.
- De veritat? - No!
Sr. Moyer, vingui amb mi.
Ara crec que no cal dir qui és el primer de la llista per aquell despatx.
- Gràcies, senyor. - Creu que és vostè?
Ho pensava fins ara mateix.
La meva filla Lisa ve a la ciutat des de la facultat aquest cap de setmana.
Mira quin somriure.
Em va costar 12.000 dòlars, i va valer la pena cada centau.
La pobre noia tenia la boca d'un tauró.
- Aquesta és ella abans dels aparells. - Compte tothom amb els dits!
Està a la facultat i està exposada a un nou món d'idees,
les quals, desgraciadament, li agraden.
Està passant per algun tipus de
fase progressiva hippi eco-terrorista.
Està abraçant tot el que jo detesto,
i com que jo no em poso al dia amb cap de les seves tonteries,
ho faràs tu.
Per suposat. Vull dir, no vull presumir,
però sé com donar la volta a un coixí de plomes.
Tu i jo tenim idees diferents de què és presumir.
Ara la Lisa ja pensa en com rebutjar-me a cada ocasió
i per a que això funcioni,
l'haurem de convèncer totalment que l'odio.
Això pot requerir una certa intensitat en la seva actuació, senyor.
- No em toquis. - Ho ha clavat.
Aquí hi ha la meva nena!
- Pare! - Lisa!
En realitat, l'he canviat a "Lyssa", amb una "y" i dues "esses"
El que et faci feliç, Lisa.
No, és "Lyssa", no "Lisa".
- Lisa. Lisa. Lisa. - Lyssa. Lyssa. Lyssa.
- Lisa. Lisa. - Lyssa. Lyssa.
- Brody. - Sí, senyor?
Desgraciadament, estic atrafegat, cada vegada que véns,
i el Sr. Moyer és l'únic disponible.
Així que serà el teu guia turístic.
Què passa, nena?
Bon intent, pare. Ell és clarament el teu favorit. Aniré pel meu compte.
Això no t'ho creus ni tu, oi, fill?
Què passa, nena?
És el que diuen els nanos, oi?
I amb un despatx esperant.
Molt decepcionant.
No millora en aboslut. Em sento com en Grim Reaper amb una nina.
- Què fas amb el tricicle? - No és un tricicle.
És una bicicleta perfeccionada. Centre de gravetat més baix, línies pures.
Entenc. És com una bicicleta per gent que no folla.
Veus? Ho entén.
- Ei. - Ei. Necessites una abraçada?
- Sí. Per què? Per què això? - Algú al teu pis ha estat acomiadat.
Sí. Cert
Així... dinem?
Això és molt fred! Tenia un nom, home.
Espera. Guardes les acreditacions de cada paio que acomiaden?
Sí. En Derrick té un mètode.
Aprèn de cada paio i després li fa un memorial.
Saps, és com el capellà i l'executor a la vegada.
Excepte quan en Feinstein va ser acomiadat, i llavors va ser un rabí.
Ei, va ser un mitzvah.
L'anomeno, "El Mur dels Cretins Caiguts".
Perquè no oblidem com de cretins són els paios de dalt.
- Saps que sóc un d'ells, oi? - Sí, és per això que ho he dit.
Ei, Harvard, ell no és un d'aquells paios.
- Aquest plora al cine. - Nena.
En... pelis masculines.
- Nena. - Però... com...
- Porno. Igual que amb les coses dures. - Per favor! Para!
Per favor para. Jesús.
A més, és impossible que un home dret i fet sobre grans rodes t'insulti.
Aquest és el futur timbre. Ho endevines?
Vaig lligar-me la noia.
- Està aquí davant, home. - Sí, per això ho he dit.
Ei, fes-li una ullada.
Sé com aconseguir aquella oficina buida de manera segura.
Faré saltar a en Mansfiled...
Pels aires
Estava molt preocupat que no diguéssis "pels aires".
És una nova estratègia de poder.
Em permet entrar al despatx d'en Mansfield i asseure'm
sense ni tan sols perdre contacte visual, bang.
Entesos? L'he anomenat "The Riker",
en honor del Comandant William T. Riker, d'"Star Trek - La nova generació".
Què en penses?
Crec... Que ho has de fer.
Sí. De veritat que no em puc creure que no hi pensés.
Això és perquè mentres tu estaves perdent el temps lligant amb noies,
- jo estava ocupat amb... - "Star Trek".
Sr. Mansfield, voldria parlar amb vostè sobre aquell despatx buit.
Molt bé. Segui.
Comprovi sempre la cadira abans de fer un "Riker".
Que vinc! Estic muntant!
Peatons creieu que el rebedor és vostre!
Bonica bicicleta.
El meu amic Fleur va amb bici al mercat dels granjers cada cap de setmana.
Els mercats de granjers són comercials. Sóc membre d'un col·lectiu de farratge.
Aquesta setmana no he menjat res més que xampinyons i llavors de cànem,
i estic una mica marejat.
Puc muntar? Sóc la Lyssa, amb "y".
Sóc en Harvard, amb un "per què no?".
Així que estàs excitat perquè has enganyat el teu amic
per a que fes l'imbècil i així aconseguir aquell despatx buit?
Sí.
Què dimonis, Brody? Saps?
Què? D'acord, un despatx privat és un gran assoliment.
Només n'hi ha 12 com aquell a la planta,
i un d'ells és per la màquina de musculació en Mansfield.
D'acord? No entenc per què necessita les millors vistes.
O un lavabo privat, pel cas.
Sí, bé, saps què? No és com aquí baix, d'acord?
No tenim despatxos privats o lavabos privats o... lavabos.
Hem d'utilitzar el lavabo del despatx del quiropràctic,
que està ala tercera planta, i això és una llarga desfilada quan has de pixar.
D'acord,no tens ni idea de com és on treballo.
Si no trepitges els teus amics per progressar,
voleies en aquella paret amb en Carl, d'acord?
En Mansfield va acomiadar set paios l'any passat.
I no tens ni idea de com és aquesta pressió,
perquè és impossible que us acomiadin aquí abaix.
No, això no és cert.
I abaixa la veu perquè desperatràs la Tori.
Creu-me. Si vosaltres haguéssiu de competir, faríeu el mateix.
O potser som millors persones que tu.
Sí? De veritat? D'acord, esbrinem-ho.
- Ei, nois! - Estic desperta.
Home, estic fent l'elogi d'en Carl. Millor que sigui important.
Ho és. Us donaré una cosa per la que val la pena lluitar...
Una targeta d'accés al pàrquing. Jo vinc caminant, no la necessito.
- Caram. - Et faré saltar.
- Eh, saltar pels aires? - Eh?
Jenny, tu t'encarregaràs de qui l'aconsegueix.
D'acord, què faràs?
Us donaré a tots vosaltres quelcom per a que competiu.
Convertiré la planta baixa en la planta superior.
Aquesta paios sabran què és ser com jo,
i tu aconseguiràs ser en Mansfield, nena.
M'he sentit estrany besan-te després de dir això.
- No m''ha agradat. - Sí, molt estrany.
Bon dia, senyor. Sembla molt...
Deixi'm dir-li quelcom, Sr. Moyer.
Algun dia...
Algun dia espero que experimenti la joia de tenir una filla,
i poder veure el somriure a la seva cara quan la vegi a les graderies
de cada partit de voleibol, obra de teatre, i recital de piano.
Llavors espero que sigui prou afortunat de caure mort...
Abans que sigui massa gran
per cancel·lar un sopar a l'últim moment amb un text dient, "Ho sento. Ocupada".
Arrufada de celles, arrufada de celles, picada d'ull, arrufada de celles.
Déu del cel, a vegades penso que és...
És més fàcil tenir un fill que una filla.
- Què? - Què?
Ocupat.
Estic segur que només és una fase.
Cada pare i filla ha de passar per això.
Excepte la majoria de pares que accepten aquesta nova realitat, que és un error.
La clau és mantenir-se ferm fins que passi.
Així és com guanyes.
- Es pot guanyar a criar fills? - No li he ensenyat res?
La vida és una sèrie de concursos. Pot guanyar-los. Ahir, vaig guanyar dinant.
- Què ha aconseguit? - Res.
Un altre missatge. Què...
Ara quin dimoni de bici munta?
El tricicle d'un home que arrufarà les celles.
Déu meu.
En Brody m'ha enviat un missatge. Saps qui és el pare de la Lisa?
És en Mansfield.
- Què? - Sí.
Això és una bogeria. He pagat el dinar.
Bé, Harvard, qui pagarà el teu funeral?
L'has cagat amb la filla d'en Mansfield.
Quan ho descobreixi, l'única cosa que quedarà de tu serà la barba.
Per què la filla d'en Mansfield aniria darrera d'en Harvard?
Probablement per venjar-se del seu pare.
Pensa-hi. Ets, com, tot allò que odia.
Té sentit. Sóc el dolent.
La fruita prohibida. El caramel del diable. La regalèssia negra.
Harvard, en Mansfield t'arrencarà el casc amb el teu cap a dins.
Això no seria bo pel meu coll.
Mira, o ets un home i li dius a la Lisa que s'ha acabat,
o pots córrer i amagar-te i fer el que fan els covards.
Sé què he de fer.
El que fan els covards. El que fan els covards!
Ei.
No estàs emprenyat perquè et vaig animar a fer el Riker, oi?
Què? No. T'hagués fet el mateix.
- D'acord. - A més, ha funcionat.
- Felicitats. Té el despatx. - Calla.
De veritat, home. En Mansfield et vol veure immediatament.
Déu meu! Sento molt que no haguis estat tu, home.
- Però si estàs somrient. - Ho estic? Estic somrient? D'acord, pararé.
He parat? No puc parar. Oh, Déu meu.
- Senyor, em volia veure? - No.
Vull veure aquests dos senyors asseguts darrera seu,
qie han volat des de Berlín per a una apassionada reunió
que vostè està interrompent.
I podria....
Com ha anat?
Volia que sabéssis que en Threepeat ha intentat fotre'm també fora de la feina.
Així que... un punt per a en Brody.
Déu meu. És parlant així com vas anar a la graduació amb la teva cosina?
Un punt per la Jenny.
- Només dic que tothom és competitiu. - No aquí abaix, aquí no ho som.
Sí? D'acord, què ha passat amb el passi del pàrquing?
Li he donat a en Derrick, perquè deixa el seu nebot a l'escola.
Sí, i li he donat a la Tori. És massa atractiva per agafar l'autobús, nen.
I li he tornat a la Jenny,
perquè sempre em desperta quan és hora de plegar.
Suposo que vosaltres de veritat sou millor persones que nosaltres a dalt.
Suposo que molt.
D'acord, se n'ha anat. Dóna'm el fotut passi.
Crec que dius el meu passi.
Saps què? L'agafaré i prou.
- Enrera, cabró. - D'acord, nois? Nois?
Ningú aconseguirà el passi, d'acord? Jo m'encarrego. Jo l'agafaré.
Sí, la Jenny aconsegueix el passi com a premi a la millor persona.
Suposo que... estaràs content de tu mateix.
Estic somrient? Estic somrient, oi?
D'acord. D'acord, tens raó.
Som... som exactament iguals que vosaltres a dalt.
- Això és tot el que dic. - No ho sé. Pensava que...
Tu i jo treuríem el millor de cadascú, saps.
- No el pitjor. - No intento que fer-te pitjor.
Només que és propi de mi ser competitiu.
Sí, però no ho has de ser.
Saps què és més sexi que un despatx propi?
Un paio amb un despatx propi que coenix totes les parts de "Wicked"?
- De fet, sí. - Sí.
Però el que encara és més sexi
és un paio que posa la gent de la que es preocupa
per sobre de tota la resta, no importa com.
D'acord. Bé... no sóc aquest paio.
- Eh, crce que l'ets. - Eh, no ho sóc.
- Eh, crec que l'ets. - Eh, et dic que, de vritat n...
Ho ets.
Podria ser.
Vindrà amb mi, oi?
Són 34 pisos.
Amb l'ascensor, porta 90 segons
baixar fins la planta baixa.
Li aposto que ho pot superar.
No ha passat res, li ho juro. Va ser segona base. Vam agafar-nos les mans.
Si hagués pensat que havia passat quelcom,
la seva barba estaria fregant Alcatraz.
D'acord. Bé, bona xerrada. He d'anar-me'n.
Se n'anirà quan li hagi fotudament ben bé dit que se'n pot anar.
D'acord. Em quedaré aquí.
Necessito un xic d'informació de la meva filla,
i vostè sembla l'únic amb qui sembla que parli
mentres atravessa aquesta fase.
Bé, potser no és una fase.
Potser només necessita estar amb nois dolents...
Com jo mateix.
Aquest te gelat s'ha fet malbé.
Això és un whisky de 40 anys.
Bé, li aconseguiré de més jove perquè és asquerós.
Guanyaré aquesta batalla amb la meva filla.
Bé, potser. Però si és com jo...
I sembla que sigui exactament com jo...
No voldrà perdre's una setmana de la Lisa.
Entenc. Així m'està dient que el preu de la victòria pot ser molt alt.
No. No, dic, sortir amb ella, veure què tenen en comú.
Si vol, li puc dir què li agrada.
- Sé que li agrada a la Lisa. - Vol dir "Lyssa".
- Lisa. - Lyssa.
- Lisa. Lisa. - Lyssa. Lyssa.
- Lisa. - Lyssa.
- Lisa. Lisa. Lisa! - Lyssa. Lyssa. Lyssa!
- Lisa. - Ly-ssa.
- Ly-ssaa. - Ara.
Així creu que li ha de donar el despatx a en Threepeat.
Va aconseguir el compte d'en Moran. Ho mereix.
- El toc magnànim. - No, no és cap toc, senyor.
Només vull pensar que sóc el paio que dóna suport als seus amics.
Sap, intento ser millor persona.
Això és per la influencia d'aquella noia, oi?
- És la Jenny. Tinc raó? - Sí, potser ha mencionat quelcom.
Bé, l'està fent millor persona.
Li està fent avantposar els sentiments d'altres persones per davant dels seus.
- Sí, ho fa. - Tonteries.
Aquesta és la teva feina.
Això no és un espectacle de marionetes a la biblioteca infantil.
Quan marxes d'aquest edifici, se me'n fot si ets l'anormal d'en Patch Adams.
Quan ets aquí, vas a la jugular.
Aquesta és la teva feina, i aquell despatx era teu.
- Ho era? - Ara ja no.
Sr. Wen.
Felicitats. El despatx és seu.
Sí, ho és!
No puc recompensar això.
No li donaré el despatx a ningú.
M'asseguraré d'això...
Li donaré a la planta en el test.
És l'única cosa d'aquí que no em fa emprenyar.
- Estàs llest, pare? - Sí, bonica.
Anem a muntar tricicles per a adults.
Ni una paraula.
Estic realment orgullosa de tu.
Has mostrat molta integritat. Molt sexi.
M'ho vendria tot per aquell despatx.
Ho sé. Ja comença.
Trobarem a faltar en Carl MacNeil.
Àvid pescador, golfista, i
orgullós posseïdor de la col·lecció més gran de vaixells en ampolles de l'estat.
I no fa falta que digui que era blanc.
En Carl és un lloc millor...
Goldman Sachs.
Va per tu, Carl.
- Aquesta és la millor part. - Per què?
Perquè tu cantis, creus que jo... Això és ridícul.
Anem a menjar.
www.SUBTITULOS.es -DIFON LA PARAULA-