En episodis anteriors de Bron-Broen...
Aquest informe sobre en Martin, en el Pont...
No tenies cap raó per a deixar passar l'ambulància.
- Puc agafar una pistola? - No pots portar armes a Suècia.
Què fa amb tot això?
Enrere!
Toc, toc, toc.
Et trobes bé? Hauries d'anar a l'hospital.
Els nens estan bé, però tens dues pedres al ronyó.
- Nens? Bessons? - Sí.
Baixa l'arma!
No és el nostre home. Hem de tornar a començar.
La noia es diu Anja Björk, de 14 anys. Se'n va anar de casa.
La Saga Norén ha arribat.
Sempre agafes el camí més fàcil.
És així. Si més no, com ho veig.
- Un militar. - Del cos especial de la policia.
Aquest és en Jens. La seva dona i fill van morir en un accident de trànsit.
Van morir al Pont.
Es va suïcidar.
No es van agafar empremtes ni mostres d'ADN.
- La Saga pensa que encara és viu. - No te la creguis.
- Tornes a dormir aquí' - Sí.
Mol bé. Seria dolent si no se soluciona. Feu una bona parella.
De fet és el que som.
- Has d'anar a la feina? - Sí, me'n vaig a Malmoe.
Pensava que tot s'havia acabat.
Encara l'hem d'agafar.
La Saga creu que encara és viu.
- Com pot ser? - No ho sé.
Quant tot s'hagi calma't, podríem fer alguna cosa junts, no et sembla?
Anar a algun lloc, o res semblant.
- Fer alguna cosa junts? - Sí.
I que farem?
No ho sé.
Pensa-hi.
D'acord.
Se'l pot localitzar. Corre tan per Malmoe com a Copenhaguen.
- Pot haver canviar la seva fesomia? - És probable.
En Bjørn el va reconèixer pel seus ulls.
Cerca en els arxius, operacions de cirurgia plàstica.
- En què ens hem de concentrar? - En morts i desapareguts.
Hola a tothom.
- On eres? Pensava que dormies a casa meva. - No, ara dormo a la meva.
No està passant res amb la Saga.
És clar. En Martin se'n va anar amb una altra dona i la Mette la fet fora .
Ha anat així. I ara ja ho sabeu.
- Com es deia la dona d'en Jens? - Mikaela. La seva dona es deia Mikaela.
- Per què creuaven el Pont? - Anaven a Suècia.
En Jens va dir a casa dels pares d'ella.
A les 2 de la matinada, a mitjans de setmana?
- Horari estranys per anar a veure els pares. - Deixa'm mirar.
www.SUBTITULOS.es -DIFON LA PARAULA-
Podràs anar a recollir els nens, avui?
- A quina hora? - Cap a les onze.
- No són a l'escola? - Avui han fet una sortida.
Em sembla que al zoològic.
- Per què no pots anar-hi? - Tinc una reunió d'equip. Aquí, a casa.
- Encara estàs malalta? - És una presentació.
La podré portar bé.
No vull que els nens donin voltes per aquí. Podràs estar per ells?
No, haig d'anar al centre.
Entenc que és difícil per a tu viure aquí. En Martin hi ve poc.
Mai et demano re, i he permès que facis servir la casa com un hotel.
Però, ara et necessito.
Què has de fer tant important per què no em puguis donar un cop de mà?
Tinc una entrevista de feina.
- Una entrevista? De treball? - Sí. Així podré pagar l'hotel.
Miraré algú altre.
Fes bona feina a l'entrevista.
- Bona sort. - Gràcies.
Digues el que penses.
- Tu i en Jens éreu amics. - Sí
- Per això no et va disparar a Sorgenfri. - És molt possible.
Hi va haver res entre vosaltres, que pugui ser important en aquest cas?
No ho sé. En Jens era un bon policia i bona persona.
Ell pensava que podia salvar el món. Això el feia una persona diferent.
Saga, tenies raó. La dona d'en Jens no anava a veure els seus pares.
On anava, doncs?
Ens sembla que la seva amiga la Josefin Samuelsson, podria saber alguna cosa.
- Pot saber res? - Sí, la Mikaela anava a casa seva
Per què la Mikaela venia cap aquí?
Es va barallar amb en Jens i em va demanar si els podia deixar dormir,aquí.
Per què es van barallar?
Ella volia el divorci. Va dir-li que s'havia enamorat d'un altre.
En Jens es va enrabiar i va deixar d'escoltar-la. Ella volia anar-se'n.
Llavors va decidir venir a casa amb el seu fill.
- Et va dir qui era aquesta persona? - No. No m'ho va dir.
- Li va dir a en Jens? - No. Només que s'havia enamorat.
- Estàs segura? - Sí.
Li vaig preguntar si l'havia avisat d'en Jens, a aquesta altra persona.
Em va dir que en Jens no sabia qui era.
- Va dir res més? - No.
No, ella va trucar des del Pont per dir-me que arribava.
Per què tantes preguntes? Això va ser fa molt anys.
Han sortit els seus nom en la nostra recerca.
- En Jens es va suïcidar. - si, ja ho sé.
Martin, per què t'has anat així?
L'home que deia la Mikaela, sóc jo.
Encara no m'havia casat.Va ser abans de conèixer la Mette.
M'havia separat de la Susanne. Va anar-se'n amb la Julie.
La Mikaela passava per un moment difícil.
Així doncs, no estaves casat, però ella sí i amb el teu millor amic.
Això podria quedar entre nosaltres dos?
No vull que la resta se n'assabenti.
Si és important, serà inevitable.
- Sabies què ella li volia dir? - No.
Deuria ser molt difícil veure'l tots els dies.
Com vas poder seguir treballant amb ell, després del què havies fet?
O aquesta no era la intenció?
No era la meva intenció provocar la seva mort.
No va ser culpa teva.
Ella li volia dir. Però en Jens es va enrabiar per què se n'havia anat.
Sense mi, no hauria d'haver dit res.
Sense el Pont no hauria accident. No pots pensar que ets el responsable.
No...però ho penso.
Anem?
Has trobat res?
Es força car fer-se una operació facial.
Potser va haver de vendre's la casa. Podríem seguir el rastre de la venda.
Hem analitzat robatoris i atracaments sense resoldre.
No ens ha donat res. Però continuarem buscant.
- Sabien res, els companys d'en Jens? - La Lllian els hi va dir a uns quants.
Què van dir els amics?
La Mikaela va parlar amb en Jens quan va anar-se'n de casa. Li tenia por.
- Què anava malament? - Ella havia trobat un altre home.
- Sabeu qui era aquest home? - No.
Ella no ho va dir i en Jens no ho sabia. Això no és important. -D'acord.
Saga, tinc un cirurgià plàstic, en Karl-Erik Hermansson.
Va morir en un accident, el 2007. Tenia una clínica a prop de Triangle.
Treballava algú amb ell?
Una infermera, l'Elsa Dahlberg. Aquesta és la seva adreça.
Saga, deixa'm dir-te que ho estàs fent molt bé.
Si tot això ens porta res de bo... serà culpa teva.
- Si algú el pot resoldre, aquesta ets tu. - A mi també m'ho sembla.
- Mai els has dit què valores la seva feina? - No.
Per què no?
Només els dic el que han de fer.
- Ho fan molt bé. - És la seva feina i ha de fer-se bé.
No t'agraden les lloances?
No. No em calen.
- Et sembla què és important? - Molt. A molta gent li agrada.
Vols lloar-me, ara?
Estaria prou bé.
- Què vols dir? - No funciona així.
És com si algú vol dir-te que t'estima. Ha de sortir de dins.
Em vas trobar a faltar, ahir?
- Quan? - Anit, no vaig venir a casa teva.
Sí. Una mica.
Karl-Erik ... van dir que s'havia suïcidat en el seu cotxe.
- Però mai els vaig creure. - Per què no?
Vaig treballar amb ell 11 anys.
Sabria que volia suïcidar-se.
Molts suïcides no ens ensenyen cap senyal abans de fer-lo.
I després, va haver un incendi. És obvi que alguna cosa no anava bé.
- quin incendi? - A la clínica.
Dues setmanes després de la seva mort. Una mica més i es crema del tot.
Aquest homes va ser pacient vostre?
Sí, sí, sí... Jens, es deia així. Era danès.
No em va ser estrany que es suïcidés.
Per què no?
Si vols canviar-te tant la cara, alguna cosa no va gaire bé.
- Què es va tocar? - Cabell, nas, boca, dents
estructura òssia.
Era molt elegant.
En Karl-Erik estava molt content de la seva feina amb en Jens.
Tens cap registre d'aquell període?
Eren tots a la clínica. I les dades, a l'ordinador del doctor.
Malauradament tot va ser cremat durant l'incendi.
Podries descriure la fesomia davant d'un dibuixant de rostres?
Em sembla que tinc una fotografia d'ell.
D'ell? Després de l'incendi?
Tenia còpies dels expedients d'uns quants pacients.
De vegades treballava a casa meva. El meu marit era malalt.
Ens vols dir què tens, una quants expedients aquí?
A les golfes.
Recordes on eren?
- Eren en una caixa. - Té cap marca, la caixa?
No me'n recordo. Però les caixes són més al fons.
- Com de més? - Més encara.
Potser a prop de la màquina d'escriure.
Aquí.
Hi diu "oficina".
- Hi diu "oficina"? - Sí, això mateix.
Aquí.
-Perdona, se m'ha fet tard. Flors per la teva reva recuperació.
Passa.
Aquesta és la seva fesomia avui.
- Què farem, ara? - Mirar de trobar el seu nom.
Què fem amb la fotografia? L'escamparem?
Ell no ha de saber que coneixem el seu nou rostre.
Si ningú s'assabenta i només nosaltres el sabem, no podrà ser reconegut.
Si el volem agafar, tothom hauria de saber com és ara.
- Si ho fem, desapareixerà. - Tenim una fuita d'informació.
Sempre s'assabenta de la nostra informació.
D'acord, deixarem estar aquesta qüestió per a més endavant.
Quant de temps?
Si demà al matí no tenim res, aixecarem una alarma. Europol, interpol i arreu.
- Martin. No vull mentir a en Hans. - Sobre què?
No li he dit res de la teva relació amb la Mikaela.
no li has dit tot el que saps. Això no és mentir.
No dir la veritat, és el mateix que mentir.
- Però t'ha preguntat sobre l'afer? - No.
- Si t'ho hagués demanat, tu l'hi amagaries part de la veritat? - No.
- Aixi doncs, no has mentit. - Tard o d'hora voldrà saber-ho.
Llavors li dius que ho sabies però que no et semblava important.
Però llavors, l'estaré mentint.
- És important? - Fins ara no.
- Tens una casa molt maca. - Gràcies. N'estem molt contents.
- A què es dedica el teu home? - En Martin treballa a la policia.
Fascinant. Quin tipus de feina hi fa, a la policia?
És detectiu.
Treballa en el cas de l'assassinat del Pont, o més bé, en el cas d'en TV...
o com li vulguis dir a aquest boig.
Aleshores deu estar enfeinat. Pel que sembla no podem enxampar-lo.
Jo no ho diria així. Estan a punt de resoldre-ho.
Mama, quan marxarem?
Quan acabi la feina. Si puc.
- M'ho vas prometre. - Abans de posar-me malalta.
Pots treballar.
Com més em distreguis, més trigaré, i ja estic cansada.
- A on aneu? - Al zoo.
Ara és peli i dolços.
- El zoo fa més bona pinta. - Ells també ho creuen.
Vols companyia?
No, ja puc.
Segur que pots, però et puc ajudar amb el nens, si vols.
No, gràcies, no cal.
Fa molt que no vaig al zoològic. Seria agradable també per a mi.
Gràcies. Molt bé.
Gràcies per venir. Et direm alguna cosa.
"Gràcies pel teu interès. Però lloc ja ha estat cobert."
- Perdona'm? - Podries ajudar-me amb el formulari?
Com ja t'he dit, tindràs noticies nostres.
- Què fas aquí? - Què vols dir?
- Em vas dir que podia venir aquesta tarda. - Aquesta tarda?
- Vam dir de veure'ns. - Què dius que vam dir?
Estàvem d'acord.
- Quan va ser això? - Abans d'ahir. En el xat.
- Abans d'ahir no vam xatejar. - No facis broma.
És cert.
Em prens el pel? Ens hem xatejat més d'una setmana, cada nit.
No, no ho hem fet. algú t'està fent una broma.
Tant de bo no hagis dit gaire coses.
Has dit res del què et puguis penedir?
No, no de forma directa.
no ho sé... creia que parlava amb tu.
Sigui com sigui, ens hem tornat a trobar.
- Molesto? - Què succeeix?
- On és en Martin? - Prenent un cafè. Ara també hi aniré.
Espera't un moment. Vull dir-te una cosa, abans que tothom se n'assabenti.
- He demanat el trasllat. - Sí. A Götenborg.
- És a punt de passar. - Quan serà?
No ho sé. Abans vull tancar el cas
I hem de trobar un substitut. - Quant de temps ens hi portarà?
No ho sé. Potser un mes.
- Saps qui serà? - No.
Tu ho faries molt bé. Ets una oficial meravellosa.
- No tothom n'està d'acord. - Doncs van errats.
No tothom té la teva comprensió.
- Només volia que ho sabessis. - Gràcies.
Reunió amb en Johan.
Tenim un nom. Sebastian Sandstrod.
Hi ha una connexió entre ell i en Jens. Un compte corrent.
- Té una empresa de software. - A on?
Només hi ha un apartat de correus i el número d'un mòbil.
Quan sapiguem el seu nom ho tindrem tot. Targeta de crèdit, adreça...
- On viu? - A Hellerup. Rodalia de Copenhaguen.
- Hi va viure mai en Jens? - No.
Ben fet. S'està fent tot molt bé.
- Gràcies. -Gràcies. - De res.
Vens amb mi?
No, jo aniré amb en Martin.
- A qui truques? - A la Mette.
- Sabia res de la Mikaela? - No.
Digues-li ara, que l'has enganyat.
- No coneixies a la Mette quan sorties amb la Mikaela, quan estaves... -Prou!
Aneu sortint i espereu-me a fora.
Era el meu marit. El trucaré més tard.
- On és el teu barret? - No ho sé.
- Li has dit res al teu marit de nosaltres? - Què li hauria de dir?
Que vindria avui, i aniríem al zoològic.
Li deixaré una nota.
Així doncs, tot a punt.
- Estàs penedit? - No, emocionat.
No hi ha ningú a la casa.
Entrem.
Martin, Saga, veniu aquí a baix.
Truqueu a la Gry, en Navid i l'Anne. Ells saben que han de buscar.
- Nosaltres també. Tenim policies. - No hi ha temps per fer política.
És fàcil per a tu. No tens res a perdre.
- Vaig a parlar amb algú que coneixia en Jens. - Tu el coneixies.
- No en els últims anys. - Vull deixar l'equip aquí.
M'han esborrat l'informe.
- El del pont? - Sí. Pensava que voldries saber-ho. - Gràcies.
- Però, no vas fer el que calia. - Sigui el que sigui, gràcies.
Ella t'ha parlat de mi, de camí fins aquí? - La Saga?
No. M'havia de dir res?
No, entén-me. Deixo el càrrec. M'estic traslladant.
Sí. Ja ho sé.
Ara ja és un fet. I penso com es sentirà la Saga.
- La Saga mai diu el que sent. - Si ningú ho sap, aquest ets tu.
- Això creus? - Podries pegunta-li?
- Per descomptat. - És molt important per a mi.
I tu ets molt important per a ella.
- Recordes el meu antic company. En Jens? - Va viure aquí.
Va esmentar altres llocs on es sentís segur?
No parlava gaire. S'ho guardava per a ell.
Fes el que puguis, necessito alguna cosa.
Va comprar la caravana en la que es va suicidar. És tot el que sé.
Per què?
No va ser un suicidi.
- El van assassinar? - No, encara és viu.
- Què estàs dient? - Es diu Sebastian Sandstrod. El coneixes?
Pensa-ho be. Se t'acut alguna cosa?
Sí, espera. Just abans de marxar d'aquí va rebre un paquet.
- Què era? - La seva família tenia una casa a Suècia.
- A Hällevik. - Sí, tens raó.
Quan la van vendre, li van enviar les seves coses a la Mikaela.
- Quines coses? - No ho sé exactament.
Llibretes, algunes cartes, coses personals.
Però hi va haver alguna cosa que la va enfurismar.
- Què? - No ho sé.
Va dir que algú havia de morir.
Va trencar alguns mobles. Estava fora de control. El vaig haver de fer fora.
Quan es va comprar la caravana en la que... Mai va tornar.
Sóc la Saga. Sap que vas ser tu.
Au, vinga va, agafa'l.
- Sóc l'August. - Sóc jo. És la Mette a casa?
No, estic sol.
- A on ha dit que anava? - Ha dit que anava al zoo.
- Em pensava que no hi anava. - Hi ha una nota aquí.
- Hi ha anat. Amb algú. - Qui?
Sebastian Sandstrod.
Escamparan la seva fotografia i haurà ordre de recerca sobre ell i el cotxe.
La Gry, Navid i l'Anne, miren el seu soterrani. Segur que també a pensat això.
- Vas dir que havia tingut èxit amb tota la resta? - Sí.
- Això vol dir que... - August, prou. No puc pensar.
Hem mirat el zoo de dalt a baix. No hi són.
Per què proba de fer-te mal? Éreu amics.
Com vols que sàpiga el que pensa?
- I el mòbil de la Mette? - La Barbara hi és a sobre.
Som-hi, anem.
El tenim. És en aquesta zona.
- Pots especificar una mica més? - No. Però sembla que es mou.
- Què és? - El Zoo.
Encara hi són. Com pot ser?
- Això no té ni solta ni volta. - Potser el timbre del mòbil és apagat.
Ell li va donar el seu nom a la Mette per què el poses a la nota.
Vol que sabem qui és i a on és.
Però això és tot el que tenim.
No pots dir "gràcies"?
- El primer equip serà aquí en cinc minuts. - Que no vegi cap uniforme.
D'acord. Ja venim cap aquí.
Som-hi?
Què passa?
Vés cap allà.
- Saga Norén. - Ha fet servir la seva targeta de crèdit.
- A on? - Ara mateix. En el cafè del Zoo.
- Ha fet servir la targeta de crèdit. - A on? - Un quiosc que es diu Proviant.
- Policia. Deixa'm veure la teva targeta de crèdit. - Un home me l'ha donat.
- L'has vist' - Em va dir que la fes servir aquí.
- Tu ets en Martin? - Sí.
Em va dir que em trobaries.
Tranquils. Això és per a tu.
M'ha dit que te'l donés.
Tens fills?
En tenia un. Un fill.
- Què va passar? - Va morir en un accident de trànsit.
És horrorós. Ho sento.
Em va prendre un temps ...
però m'he recuperat.
La rabia és el més dur de tot. Cal donar sortida a tota aquesta ira.
Tots els dies miro de treballar en això.
No sé que faria si els passés res als nens.
- I la teva dona? Ella està... - Va conèixer una altra persona.
Volia el divorci. La vaig deixar anar. Abans de l'accident, ja l'havia perdut.
Perdona'm. M'estic ficant en el teu terreny personal.
Cap problema.
En Martin em va enganyar.
Vull dir-te, que sé pel que estàs passant.
És dolorós.
Més val que...
Nens.
Anem-nos-en.
- Gràcies per tot. Ha estat molt bé. - Vull ensenyar-te una cosa, em deixes?
Hem de tornar a casa. Els nens estan cansats.
Només serà un minut. No te'n penediràs.
La porta és oberta.
Entreu. Hi ha una sorpresa per a tots.
L'interruptor és al costat de la porta.
- De qui és aquesta casa? - Era d'un amic meu.
- Quin animal és? Una rata? - Em sembla que sí.
Les rates no són tan petites. Aquestes són una mica més grans.
Què és això?
- Perdona'm. - No ho sabia. Això era...
- Aniré pels nens. - Més val.
- Anem, nens. - Mira, un hamster.
Tinc una cosa per a tu. Tanca els ulls.
Tanca els ulls. Dóna'm la mà.
- Has de prémer aquí. - Què és?
Ja gairebé acabo.
Agafa-la bé.
Ja pots mirar.
Què és mama?
Què és això?
Seu. Escolta'm. Seu.!
Auxili!!
He parlat amb el meu pare.
- Es trobava bé? - Més del que em pensava.
- Els han trobat? - No.
- He trobat una cosa. - Què has trobat?
Recordes la Frida, amb qui xatejava? La meva antiga xicota.
Què li passa?
Que no era la Frida.
Saga, anem.
Vaig trobar-me-la avui. Mai havíem xatejat.
- Quan vau fer contacte? - Fa una setmana.
Era en Jens. Tu vas dir-li que buscàvem l'Anja. Després la va matar.
És important?
Hi ha res més?
No coneix l'August de la "Frida". Farem veure que som l'August.
No ha respost. Avui li he enviat un missatge.
Què hi deies?
Havia quedat amb la Frida, de fet, amb la Frida falsa...
- Ens havíem de trobar a Fælledparken, en una mitja hora. - Sí.
- Tens cap xandall amb caputxa? - Sí. Per què? Creus que vindrà. - Sí.
- Fins ara a complert les promeses. - Hi aniré.
- Jo em quedo aquí amb l'August, vigilaré. - Gràcies.
Sóc a lloc.
Roger. Em pots donar l'estat de les posicions de l'u al quatre?
Unitat un llesta. Veig l'objectiu perfectament.
Unitat dos, en posició. Veig l'objectiu perfectament.
Unitat tres, en posició. Veig l'objectiu.
- Unitat quatre, en posició. Veig l'objectiu. - Roger, queda't en espera.
Un home s'apropa a l'objectiu.
Què passa?
Un home amb un gos s'apropa a l'objectiu.
A totes les unitats, aneu poc a poc cap a l'objectiu.
No era ell. Tornem a començar. Tothom a lloc.
Vull informar d'uns sorolls estranys.
Sona com una dona i uns nens cridant.
Vas escriure molt sobre mi.
- Pot ser. - Mare que em follaria?
Sí. Era una broma.
- Volia dir... - Ja ho sé, però no tinc fills.
No hi feia res. Tu em vas parlar de l'Anja?
Ell no sabia que la buscàvem fins que li vas dir.
Llavors és culpa meva que la matés?
No hauríem d'haver parlat d'ella. Això no va ser gaire professional.
No vaig veure res de dolent. No sabia que era ell.
Ja ho sé. Ell és molt llest i perillós.
Assassinarà a la Mette i els nens?
Digue'm la veritat.
És probable. Si encara no ho ha fet.
- Res encara. Què fem, ara? - Esperem un moment.
S'ha retardat 20 minuts, em sembla que...
No vindrà. Operació suspesa. No vindrà, cabró de merda.
Hem cancel·lat l'operació. Tornem cap a l'oficina.
Martin. Han trucat de l'oficina. Diuen que se sent una dona i uns nens cridant.
Morten, condueix tu.
Per què està fent això?
La seva dona i el seu fill van morir en un accident de trànsit.
Creu que en la recerca es van cometre massa errades. I ara vol venjar-se.
Llavors, tot allò d'obrir els ulls a la gent...
- només eren paraules? - Sí.
Quines errades va fer el meu pare en aquella recerca?
- Això li hauràs de dir a ell. - Però tu les saps?
El meu pare el va decebre?
Com va fer-ho amb la meva mare, amb mi...
i la meva mitja germana i la seva mare, i a la Mette.
El meu pare ho va fer.
Espera't aquí.
Martin, què succeeix?
La Lillian els traurà. Hi ha una granada. Treu-los d'aquí.
Jo seré aquí, amb la mama. Porteu els nens a fora.
Seré aquí amb la mama.
- Ajuda'm. - Sóc amb tu. L'agafaré jo, ara!
T'ajudaré. Anem, tresor, ho fas molt bé. Ara, hem de fer-ho junts.
Martin, pots agafar-la.
A l'esquerra. Cap a les runes.
Sóc amb tu.
comptarem fins a tres i la deixaràs anar.
D'acord? A la de tres. I aixeques la mà.
Quan digui tres, obre la mà i deixa-la anar. D'acord?
Una, dues, tres.
Gràcies. Bona feina.
En Johan no va poder seguir amb aquest xat.
- Qui és en Johan? - És el nostre especialista informàtic.
Sempre t'escolta, oi? Quan comença a anar bé...
La Frida em va deixar un...o l'home que es va fer passar per ella...
Em va fer veure un costat diferent del meu pare.
Per aquesta raó, vaig començar a parlar amb el meu pare.
Ell em va dir coses força bones d'ell. I després resulta ser un psicòpata.
- Em sents? - El parc.
Saps res?
Si ell havia perdut la Mikaela. Per què no la va voler veure mai més?
- I també va perdre el seu fill. - Qui?
Si tu i en Martin esteu més ben avinguts, el mal que pugui fer, serà més gran.
Què vols dir?
Ell no va darrere de la Mette i els nens, va darrere teu.
Saga Norén. Em podeu sentir? Canvi.
- Què passa? - Saga Norén. Em podeu sentir? Canvi.
- Per què no contesten? - Sóc la Saga Norén. Em podeu sentir?
Què fas?
És aquí.
- No tens cap ara per a mi? - No. Anem.
Queda't aquí.
Dóna't la volta.
Les mans darrere l'esquena.
www.SUBTITULOS.es -DIFON LA PARAULA-